КАДРОВА ПОЛІТИКА В СИСТЕМІ ВСЕСОЮЗНОГО ОБ’ЄДНАННЯ «ТОРГЗІН» (ПЕРША ПОЛОВИНА 1930-Х РР.) - Танасюк, Вікторія; Чучалін, Олександр (Науковий вісник Ужгородського університету. Серія: Історія, 2020)
У статті аналізуються особливості здійснення кадрової політики у системі Всесоюзного об’єднання «Торгзін» та його українських філій. Метою статті визначено дослідження заходів державних органів радянської влади щодо формування чисельного складу мережі «Торгзіну» та заходів з його якісного покращення. Наукове дослідження побудоване на основі комплексного застосування широкого спектру історичних джерел із означеної проблеми, а також цілісному і системному підходах для розкриття особливостей поширення та функціонування системи «Торгзін» в УСРР першої половини 1930-х рр. Доведено, що важливим фактором у розвитку системи Всесоюзного об’єднання «Торгзін» та її поширенні на територію УСРР стало формування дієвої торговельної мережі та кадрове забезпечення. Зі створенням системи «Торгзін» у Москві було сформовано його правління, яке розширило свою діяльність і на інші радянські республіки. В союзні республіки призначалися уповноважені Всесоюзного об’єднання з обмеженими функціями. Підпорядкування цим уповноваженим республіканських контор було номінальним. Україна була другою, після РСФРР, радянською республікою, що мала добре розвинену мережу «Торгзіну». Встановлено, що пік результатів її діяльності припав на голодні 1932 – 1933 рр. З’ясовано, що організація діяльності Всеукраїнської контори «Торгзін» та її обласних осередків напряму залежали від позиції правління Всесоюзного об’єднання «Торгзін» у Москві. Встановлено, що основним критерієм у формуванні кадрової політики торгзінівської системи стала партійна приналежність, а за національним складом переважали євреї. Регулярні «чистки» апарату «Торгзіну» органами Об’єднаного політичного управління СРСР від «соціально-чужих» елементів» спричиняли кадровий голод, долати який керівництво намагалося системою стимулюючих заходів.