ВИТОКИ ХУДОЖНЬОГО СТИЛЮ ІЛЮСТРАЦІЙ «КВІТКИ БИТВИ» МАЙСТРА ФІОРЕ ФРІУЛАНО ДЕІ ЛІБЕРІ - Палій , Людмила (Науковий вісник Ужгородського університету. Серія: Історія, 2020)
Стаття присвячена серії італійських манускриптів поч. XV ст. за авторством італійського майстра фехтування Фіоре деі Лібері з Примаріаччо (1350 – 1410). В XV ст. серед італійського та німецького нобілітету було популярно замовляти для себе особисті фехтувальні книги, які були не тільки окремим витвором мистецтва, але й мали персональні дидактичні настанови. Особливість цих джерел полягає у тому, що зміст фехтувального трактату тісно пов’язано з ілюстраціями. Всі малюнки носять пояснювальний характер, тому вони створені з увагою до деталей та репрезентують конкретний фрагмент твору. Подібні акценти звертаються не тільки до тексту, але й до культурного контексту, який мав місце на час появи такого манускрипту. «Квітка Битви» – один з найстаріших європейських фехтувальних трактатів, доступних сьогодні для вивчення. Майстер Фіоре створив його майже наприкінці своєї кар’єри в якості подарунку для Ніколо де Есте, володаря Феррари. На сьогодні до нас дійшло три редакції цього трактату та декілька версій, творених послідовниками після смерті італійського майстра. Весь цей пласт джерел складає основу італійської фехтувальної традиції, яка отримує подальший розвиток у праці Філипо Ваді «De Arte Gladiatoria Dimicandi» («Про мистецтво фехтувальника»). Фіоре деі Лібері розробив оригінальну бойову систему, яка відрізняється від німецької традиції не тільки у термінології, але й у презентації. Основна мета статті полягає у тому, щоб простежити витоки художнього стилю, використаного у «Квітці битви», та вплив північно-італійських мистецьких тенденцій на його формування. Попри те, що фехтувальні трактати є досить популярною групою писемних джерел серед дослідників, сьогодні більш ретельна увага зосереджена на бойовій системі трактату чи палеографічних особливостях примірників. Але самі ілюстрації мають не тільки художню цінність, але й зберігають багато ключів, які відсилають нас до традицій північно-італійського треченто та формування мистецьких осередків, які згодом стануть колискою італійського Ренесансу.